Miss Davis. Buzz Gimple. Det är en ära att få träffa er.
Jaså, Sid har skaffat en alltiallo? Så bra.
Jag är inte Sids sekreterare, utan er agent.
Jag har personligt ansvar för era dagliga uppgifter.
- Hur gammal är du? - Nästan 23.
Nästan...
Joanie! Du ser förtjusande ut! Du känner de andra.
- Vill du ha något att dricka? - Nej, jag vill gå rakt på sak.
Marty... Jag vill ta med tvillingarna till Grekland och Italien i år.
Alla ungdomar borde få uppleva antiken.
- När kan det passa bra? - Inte i augusti.
Då blir det väldigt varmt i Grekland. Eller hur, killar?
Jag vet inte vilka sorts erbjudanden som har kommit in-
- så vi kanske kan ta en titt på dem och planera utefter det?
- Ingenting? - Inte just nu.
Men det ska vi ändra på.
Jag borde inte behöva nämna att min film snart har premiär.
Ja... Jag skulle gärna vilja ordna något innan filmen har premiär.
Ett gästframträdande på “Perry Mason" eller middagsteater? Det är inne nu.
- Du har inte fått några erbjudanden. - Hur är det möjligt?
Jag spelar huvudrollen i en storfilm-
- som har premiär på 400 biografer om bara några veckor.
Och det ser vi fram emot. Eller hur, killar?
Jag har gjort mitt, Marty. Jag fick in en fot igen.
Jag hittade ett projekt och stod ut med kvinnan i flera månader.
Medan jag genomled allt det-
-vad gjorde William Morris för mig?
Inget har förändrats, Joan. Det finns inte mycket för mogna aktriser.
- Du har hört att filmen är usel. - Man ska inte lyssna på skvaller.
- Alla hoppas på misslyckanden. - Vad säger de?
Tja...
Det ryktas att ni och Crawford inte ens kan bli gripna efter premiären.
De säger att ni har kastat bort det sista av er karriärer på en B-film.
Jag förstår.
Det förklarar varför jag har förkastats till knatteligan.
Ge inte upp hoppet, miss Davis.
I värsta fall blir filmen en kalkon och folk glömmer den.
Ni kommer tillbaka.
- Efter premiären haglar erbjudandena. - Då tar vi hand om dem.
Fan ta dig, Marty.
Om jag måste leta upp egna projekt-
- och vänta på att ni ska ta hand om de erbjudanden jag får-
- ser jag ingen vits med att ha en agent, eller ett rum med agenter.
Ni får sparken!
Hej, Buzz. Du har förlorat en klient.
- Har någon dött? - Ingen person, bara din trovärdighet.
Sidan sju.
Trebarnsmamma. 30 års erfarenhet inom spelfilmen.
Vill ha stadigt arbete i Hollywood. Referenser skickas vid förfrågan.
Du måste lyssna.
Jag har fått dig att slösa bort hela ditt liv-
- i tron att du gjorde mig handikappad.
Mycket bra, Mike. Man ser inte skillnad på stranden och scenen.
- Tack. Vad säger du, chefen? - Ja... Vi behåller det.
Gör allt klart för förhandsvisningen på lördag.
- Vet du var det blir? - Antingen i Pedro eller i Long Beach.
- Är det tillräckligt långt bort? - Båda är hamnstäder.
Jag kan fly på en fraktpråm.
Rullar filmen fortfarande? Ni låter som två gamla ragator.
Varför beter sig alla som om filmen är usel?
Hör du ljudet? Det är en kalkon som landar på 400 biografer.
- Jag håller inte med. - Bara tonåringar går på bio.
Ingen under 35 vet ens vilka kvinnorna är.
Där har du fel. Den här gången får vi hjälp av TV.
Dagens ungar har tittat på Crawfords och Davis filmer på söndagarna.
De känner igen dem.
Och man sa samma sak om Gloria Swanson för tio år sen.
"”Sunset Boulevard" hade Bill Holden. Det är inte samma sak.
- Vad har du där? - Ett manus.
- Jag kan inte tänka på nästa grej nu. - Nej, givetvis inte.
Det kanske inte blir något mer.
- Kommer du på avrättningen på lördag? - Den vill jag inte missa.
Jag säger det inte ofta nog, men jag hade inte klarat mig utan dig.
Du har rätt i bådadera.
Gå nu, ut och sup.
Vi måste nog sälja huset, Harriet.
- Är du orolig för filmen? - Jag har nog gjort en felbedömning.
Jag ville bli klar och ta kontrollen. Men nu sitter vi i skiten.
Det är kört om filmen floppar.
- Är den inte bra? - Jag vet faktiskt inte längre.
Det var ju en chansning. Då får vi väl sälja huset.
- Men barnen, då? - Vi kan sälja dem med.
Men vi får nog mer för huset.
Du behöver inte gå under med skutan. Då kan skilja dig före lördag.
Jag är inte dum. Jag väntar på din nästa hit.
Okej, så du stannar när det går dåligt-
- men om det blir bra så ringer du en advokat?
Försök att inte oroa dig. Du blir alltid sån före en förhandsvisning.
- Mamacita... - Miss Crawford är ute.
Bra. Får jag komma in?
Den heter "The Black Slipper" och är skriven bara för Joan.
Hon är en koreograf som blir anklagad för att ha knuffat en dansare.
Hon blir inlåst för mord och tuktad av hårda brudar i fängelset.
Sen bevisas hennes oskuld och hon förs från cellen-
- för att dansa den döda flickans roll på scenen.
Den handlar om den okuvliga mänskliga viljan.
Du vill lämna manuset till miss Crawford.
Du är Joans högra hand. Jag vet vad det innebär, för även jag är en sån.
Du vet hur man ska få Joan att göra det.
Jag vill ha ditt råd om hur jag ska gå tillväga.
- Jaha... Ska mr Aldrich regissera? - Nej.
- Vem är inblandad? - Jag.
Jag har skrivit det och jag vill regissera.
Jag vet att det inte finns många kvinnliga regissörer.
Bara en handfull flickor har lyckats övertala studiorna.
Du tycker att jag är galen.
- Det är en fantastisk idé. - Tycker du?
Det här är Amerika. Ingen får säga att du är galen.
I Werdhol vet man hur man måste leva när man föds.
En skomakares barn tillverkar skor. En flicka måste bli mamma.
Här avgör man själv. Man kan bli vad man vill.
Jag ska lägga fram er sak för miss Joan.
Miss Crawford! Ni kommer tidigt, och ser förtjusande ut!
Tack! Vi ska åka till Long Beach för att se en ny spelfilm.
- Har ”Baby Doll" premiär i kväll? - "Baby Jane."
Nej, det är ingen premiär, bara en förhandsvisning.
Med stjärnorna på plats!
Min kollega ville hellre resa till Maine för att besöka sin dotter.
Jag tror att miss Davis anade nederlag och flydde.
Men inte jag. Hur det än går kommer jag i tid-
- och gör reklam för produkten. Pepsi Cola eller en ny film.
Michael är er servitör i kväll.
- Tittar de fortfarande? - Vilka?
Alla.
- Ja. - De känner doften av blod.
- De ler. - Ja, det är klart.
Jag kan le och begå ett mord samtidigt.
Schakaler. Det är som 1937 igen.
- När Hitler gick in i Österrike. - När jag sades förgifta biograferna.
Jag kunde inte ens bli gripen i den här jävla stan.
Men då var jag en ung kvinna.
Då hade jag tid att kämpa mig upp till toppen igen. Men inte nu.
"“Baby Jane" var min sista chans.
Kanske inte. Jag läste ett vackert manus i dag med en roll för er.
- Pauline kom förbi med det. - Vem är Pauline?
Ni har träffat henne 50 gånger. Hon jobbar för mr Aldrich.
Har Bob ett nytt manus? Varför har du inte sagt det?
Inte mr Aldrich. Miss Pauline. Hon skrev det.
- Men Bob ska regissera? - Nej.
Hon skulle också regissera, och ni spela huvudrollen.
Herregud...
En kvinnlig regissör. Då är det verkligen över.
Behållarna är väl korrekt markerade?
Vid "Natt utan nåd" förväxlades de.
- Atombomben small i andra akten. - Kalkonen kommer väl i den första nu?
Ät bara din jävla macka.
Nu gäller det, Mamacita.
Då så, Blanche Hudson! Den stora, duktiga filmstjärnan!
Din förbannade skådespelerska...!
Du kommer aldrig att sälja huset, Blanche.
Och aldrig lämna det heller.
- De älskade den, Mamacita! - De älskar er, miss Joan.
Det blir svårt att dölja intäkterna den här gången.
Det är Joan Crawford!
Det är hon!
Tack.
- Tyckte ni om filmen? - Ja.
Tack för att ni kom.
Bravo!
- Ha så kul! Föreställningen är rolig. - Det är alltid kul med en hit.
Herregud...
"Miss Crawford är en sån leende bluff att man inte känner något för henne."
"Den galna systern blir ihjältråkad av henne."
Du läser ju New York Times. Det är en recension, Joan.
- De andra är bra. - Ja, fantastiska.
Men alla handlar om henne! Hör...
"En fantastisk tour-de-force. Ett djärvt och naket porträtt."
- "”Man kan inte släppa miss Davis." - Kritikerna gillar henne. Än sen?
Publiken gillar dig. Det är dig de hurrar för, inte henne.
Jag trodde faktiskt att filmen skulle floppa, Hedda.
Att det skulle bli min död.
Men det här är ännu värre, som om jag inte var med i filmen.
- Det talas om Oscarsnomineringar… - Ni blir båda nominerade.
Det tror du väl ändå inte?
De skulle inte våga nominera henne och inte dig.
Visst spelar hon en galning, men du spelar en krympling!
Vi sätter rekord, Bobby!
- Filmen går ganska bra. - Ganska bra?
- "Baby Jane" ligger etta i landet! - Snarare åtta hittills.
Med tanke på utgifterna så ligger den etta. Sätt dig.
Vad är det jag hör från din agent?
- Gillar du inte mina manus? - Alla är "Baby Jane" i repris.
Det är ett vinnande koncept.
Det var en film, och de där två damerna blev nästan min död.
Jag vill göra något mindre farligt. Som en krigsfilm eller en western.
De kan du låta John Ford sköta.
När det gäller två brudar som slåss kommer du till din rätt.
Nej, Jack. Inga fler B-skräckisar. Jag är kapabel till mycket mer.
Jag är tillbaka och vill visa vad jag kan.
- Ett Oscarsvinnande mästerverk? - Varför inte?
Det kommer aldrig att hända. Jag menar...
Tror du att du plötsligt har blivit en stjärnregissör?
Du är en underhuggare. Du hör B-listan till.
Få inte för dig något. Du är ingen Michelangelo.
Du är spaggen som jobbar i kakelfabriken.
Vi behöver kaklet.
Även klåparen på kakelfabriken har drömmar.
Drömmar är självbedrägeri. Det är du drabbad av just nu.
Nästa manus jag ger dig ska du spela in.
Tack för att jag fick göra "Baby Jane". Jag uppskattar det.
Men jag är trött på skräck och åldrande skådisar.
Jag säger inte ja till något som inte är utmanande.
Okej, som du vill. Gå och tacklas med utmaningar.
Men när nästa film floppar så kommer du tillbaka.
Och vet du vad? Jag svarar nog på samtalet.
Vet du varför?
För att jag är svag för nollor. Riktigt svag.
Kom in.
Miss Pauline.
Hej, Pauline. - Nej, stanna, Mamacita.
Det här ska till välgörenhet. Men allt det kan du hänga in igen.
- Har ni vårrensning? - Tack för att du kom hit.
Tack för att ni bjöd mig. Och gratulerar till "Baby Jane".
Man kan inte få bättre recensioner.
Fansen vet om en film är framgångsrik, inte kritikerna.
Jag ville tacka dig för att du visade mig det här.
Jag har inte läst det.
Jag vill inte ge min åsikt om något som jag inte tänker genomföra.
Ni borde tänka om.
Jag vet att det är ovanligt med en kvinnlig regissör-
- men det har hänt förut. Tänk på kvinnor under stumfilmstiden.
Var är de nu?
Vad tror du förhindrade en våg av kvinnliga regissörer?
- Jag vet inte. - Det vet jag. Pengar.
Det började handla om pengar.
Stumfilmerna var billiga-
- och en producent ryckte på axlarna åt en flicka som stod bakom kameran.
Men när studiorna fick makten fick kvinnorna det feminina arbetet.
Kostymer, kontinuitet.
Regissörer behövde uthållighet, ledarskap och ekonomiskt ansvar.
Så männen fick ta över, och det blev inget dåligt resultat.
Jag behöver bara en första chans, miss Crawford.
Män anställs utefter potential, men kvinnor behöver erfarenhet.
Jag nobbar dig inte för att du är kvinna.
Jag nobbar dig för att du är okänd.
Och så här sent i min karriär-
- vågar jag inte riskera att lägga mig i händerna på en okänd person.
Jag har väldigt få chanser kvar.
Och min sista chans kommer inte att bli din första.
Jag hoppas att du förstår det.
Förlåt att jag slösade med er tid.
Pauline...
Tänk på att du har tur som får jobba med de bästa i Hollywood.
Om någon ser att du kräver för mycket kan du verka otacksam.
Tack för rådet.
Vilken sensation!
Kvinnofilmer hade varit omoderna under ganska lång tid.
"Den film som drog in mest pengar det året var “Lawrence av Arabien."
Det fanns nog inte ens en kvinnlig kamel i den!
Att två kvinnliga stjärnor plötsligt hade-
- den mest framgångsrika filmen på bio bland de unga...
Det tydde på en förändring.
Vi trodde att vi skulle få jobb på fler kvinnofilmer.
- Men så blev det inte. - Nej, för fan.
Studiorna trodde att det var en slump.
Det tror de alltid när en film med flickor lyckas på biograferna.
- Och ändå gör de ofta det! - "Baby Jane" var het.
Men Joan kände sig utfryst.
Hon gjorde som alla skådisar sen Euripides... Vände sig till flaskan.
Menar ni alltså att Joan Crawford var alkoholist?
Det är inte jag som menar det. Joan sa det själv.
"Stjärnans förbannelser är alkoholismen och ensamheten."
Kan ni förklara vad det betyder?
Man upplever fantastiska toppar som stjärna.
- I rollen får man bli förälskad. - Man får vara glamorös.
Man kan berätta hur man känner sig.
Man är ständigt på topp.
Men om man inte når framgångar, eller om andra gör det-
-så blir det väldigt tyst.
Man kan höra tvivlets röster.
Men om man tar till flaskan börjar festen om på nytt.
Och smärtan försvinner.
Hämta henne.
Har man sett! Det är ju Jack.
Varför vill du inte göra reklam för filmen? Herregud, Joan...
Jag har redan tillkännagivit att ni ska turnera.
Jag tänker inte resa med den där kvinnan.
Varför ska jag göra reklam för filmen när du inte gör samma sak för mig?
Jag vet att du ha förespråkat Davis som Bästa skådespelerska.
Ja, och samma sak med dig.
Du måste komma över det. Det är din största framgång på åratal-
- men i stället för att utnyttja det sitter du här och blir berusad.
- Jag är inte berusad! - Jo, klockan 11 på förmiddagen.
Jack... Jag behöver ditt stöd.
Kom igen... Om hon blir nominerad men inte jag, vet jag inte vad jag gör.
Du måste kämpa lika hårt för mig som du gör för henne.
Okej, sluta nu!
- Tig! - Sluta!
Det var inte gulligt när du var 45, och det är det inte nu heller. Sluta.
Vet du vad? Du har aldrig stöttat mig.
Under alla år har du alltid ansett att Davis hade mer talang än jag.
Det har hon. Hon är en mycket bättre skådespelare.
Men du har en snygg häck och dina tuttar hänger inte.
- Ut ur mitt hus. - Okej.
Du behöver inte göra turnén-
- men när nomineringarna offentliggörs ska du skaka hand och suga kuk-
-även om du inte är nominerad.
För varje statyett filmen får tjänar vi en miljon dollar extra.
Och du har en andel i filmen. Det är ditt jävla ansvar!
Ditt svin!
Stackars Joan…
Hon hade nog svårare att hantera framgångar än nederlag.
Men Bette... Hon hade inte haft en hit på åratal.
Och efter så lång tid tänkte hon njuta av det här.
Var är din syster, Bette? Var är Joan Crawford?
På stranden. Död!
För första gången någonsin verkade Bette njuta av publiken.
Hon verkade ta till sig tanken på att vara stjärna.
Och den känslan tänkte hon hålla fast vid-
- för hon visste att den nog aldrig skulle komma igen.
Hur känns det att vara så förträfflig?
Är det vad jag kallas nu?
Du och din motspelare sägs vara mer populära bland ungdomar än Fabian.
Skicka då beundrarposten till Jack Warner på Warner Brothers.
Han ville inte göra filmen.
- Vet du vad han sa från början? - Nej.
Att han inte tänkte betala en spänn för två gamla brudar.
Kan du föreställa dig det?
Men vi visade att det finns mycket liv kvar i de gamla brudarna.
Hallå?
- Så du orkade äntligen svara? - Jag kom precis in... Joan?
Var snäll och sluta kalla mig för "en gammal brud".
Annars går jag till advokaten. Det är förtal.
Och det försvårar min möjlighet att skaffa jobb i framtiden.
Det enda som försvårar för dig är en femma vodka.
Jag tycker synd om dig, Joan.
- Om mig? - Ja.
Vi har blivit en hit, men du kan inte njuta av det.
- Du har njutit nog för oss båda. - Hälften av framgångarna är dina.
Då skulle jag uppskatta om du kunde njuta hälften så mycket.
Patetiska gamla fyllo.
Sinatras komiska bidrag till westernfilmen.
- Han vill skriva om hälften. - Du måste nog knäppa med fingrarna.
- Hoppas han kör vilse i Mojaveöknen. - Ta en paus.
- "The Black Slipper." - Jag skrev det till Joan.
- När fan har du hunnit med det? - Om man bryr sig går man upp tidigt.
- Jag visste inte att du skrev. - Jag regisserar också.
- Jag tror det... Ja, det gör jag. - Jag hänger inte med.
Jag skrev det för att få en film att regissera.
Du kunde inte ha gjort "Baby Jane" utan mig.
Jag kan förbereda och sköta studion, och jag är duktig.
Jag har varit där varje dag och tagit hand om massor av katastrofer.
- Jag måste lära mig en del... - Lugn, du behöver inte övertala mig.
Du har en oklanderlig blick och skötte brudarna som en lejontämjare.
Allt annat kan du läsa dig till.
- Kan du läsa och överväga det? - Varför låter du så förvånad?
Vissa män har svårt att föreställa sig att en kvinna har befälet.
Jaså? Vilka män?
Jaså, kompisarna på ålderdomshemmet? Det är en ny värld, Pauline.
Tack, Bob. Det här kommer jag inte att glömma.
Eftersom du bestämmer nu-
- kan du tala om för Sinatra var han kan sticka upp det här.
Chefen...?
Du litar visst inte på kvinnor.
Varför litar du inte på folk? Återvänd till din fina fest!
Jag behöver inte dig. Ut!
Det är ingen fara. Jag har bara förlorat en klient.
- God natt, tuffing. - Bryt!
Nu tar vi lunch! En timme.
Vad gör den här stora fisken i min lilla damm?
- Hur är det, Bette? - Jag jobbar med television.
- Bjud mig på dyr restaurang. - Det ska bli.
Jag har en sak till dig. Öppna det.
Den miljonte biljetten som har sålts till "Baby Jane".
Så härligt! Hoppas att jag inte behöver pantsätta den.
- Jag såg din annons. - Det var på skämt.
Jag vet att det ska verka så, men jag vet bättre.
Jag fick panik när alla trodde att filmen skulle floppa.
- Men det gjorde den inte. - Nej.
- Men jag får ändå inga jobb. - Du är ju med i "Perry Mason"!
- Television! - Det är inget fel med det.
Säger den som ska göra en western med Sinatra och Dean Martin.
Du har rätt. Det är en skam att du och Joan inte får äran av det här.
Ni borde drunkna i erbjudanden.
Stan är en herrklubb, och herrarna är inte artiga.
De håller inte upp dörren. Jag får sparka upp den, som vanligt.
Jag har hittat ett manus som jag vill att du ska regissera.
- Den handlar om två systrar. - Nej, inte ni två igen.
- Crawford får inte vara med. - Vem ska vara din motspelare?
- Jag. De är tvillingar. - Har du inte gjort det en gång?
1946 i “Stulet liv", men tekniken har gått framåt.
Vi borde nog inte göra samma sak igen.
Jag förstår. Glöm att jag frågade.
Jag är glad att det har vänt för dig-
- och jag är glad att någon får äran av våra framgångar.
Nu kan du ge dig av och göra en westernfilm med grabbarna-
-och jag får ett askfat.
Du får mer än så. Du blir nominerad till en Oscar.
- Och om jag förlorar? - Det gör du inte.
En nominering räcker inte för mig.
Jag har bevisat att jag kan hålla en ordentlig premiär.
- Om erbjudandena inte kommer nu... - Det gör de sen.
Annars lovar jag att personligen skriva en ny hit åt dig.
Ja... Det sa Mankiewicz också när jag förlorade med "Allt om Eva".
Jag väntar fortfarande.
Såja!
Frank! En del kostymförslag är inte så praktiska.
- Mockaboots, guldplastrong... - Guldplastrong i silke.
Cylinderhatt och smoking till bråket. Vi är ju i vilda västern.
Tänk på dammet.
Tobaksspottet flyger och det är hästskit på gatorna.
- Zack Thomas går inte i hästskit. - Kolla på sidan 33.
Fifi ska putsa dina skor. Och Anita Ekberg ska raka dig på sidan 108.
Gå till klubben och ta ett glas. Du får snart en infarkt.
Zack Thomas vill få tillbaka pengarna från Joe Jarrett. Det är filmen.
Om Zack får fotmassage, hur ska man då förstå vad som driver honom?
Folk vet vad jag vill ha, och de vet att jag får det.
Hit med en tändsticka.
Vad ska vi göra åt Jarrett och hans spelbåt, Zack?
Du ger mig inget val. Han har kajrättigheter nu.
Men oroa dig inte, Harv. Han får stänga under invigningen.
Jag hoppas det...
Ibland tror jag inte att jag orkar med det här jobbet...
Ordet är stake, Harv.
Bryt! Du tittar in i kameran, Frank.
- Jag låtsas att den är en spegel. - Titta då åt ena sidan.
- Alla vill se Sinatras blå ögon. - Nu är du Zack Thomas.
Det är inte scenen på The Sands, det är en saloon i Galveston.
Hör här, Frank...
Vår film kan säga något om bråk och girighet som gjorde väst civiliserat.
Det handlar om tuttar och bråk, och att jag ska se cool ut.
Jag orkar inte tjafsa. Vi börjar om från "inte mycket val".
Då så, rulla igång.
Och... tagning!
- En val rapar i örat på mig! - Det är karaktären, mr Sinatra.
- Vem frågade dig?! - Lägg av! Koncentration.
Börja om, kameran rullar.
En gång till... tagning.
- "Du ger mig inte..." - Jag vet, din dumma slyna!
Nu går du för långt!
Vem fan tror du att du är? Du är en nolla.
Jag ska låta halshugga och gräva ner dig, din svettiga apa.
De markerar inte ens ut din grav, och ingen märker att du saknas!
Då tar vi lunch! En timme!
- Warner vill träffa dig. - Varför låter det som en lättnad?
Här är Sinatras ändringar. Lägg dem i någon sorts ordning.
- Jag beklagar. Är du okej? - Ja.
Soffan.
Var inte nervös, Bob.
Du är här för att jag inte gillar sättet som det slutade på sist.
Jag vill be om ursäkt för mitt förolämpande språk.
Förlåt. Jag var sårad och avreagerade mig.
- Det går bra. - Nej, det gör det inte.
Även om jag fick Bob Aldrich att lyckas måste han inte lyda mig.
Du är väl ingen pudel, Bob?
- Du är din egen man. - Tack, jag uppskattar det.
- Hoppas att vi kan vara vänner. - Visst, varför inte?
Jag har hört att Sinatra-klippen är outhärdliga.
Det ordnar sig.
Jag har också hört att han behandlar dig som en toalettvakt.
Jag skulle knappast säga att vi har ömsesidig respekt för varandra.
Du kan inte dölja det för mig. Jag hör hur spänd din ringmuskel är.
- Jag sa ju att det skulle bli så. - Jag vet att det gör dig nöjd.
Men jag kämpade med det där manuset!
Och det solbrända vuxna barnet förstör det.
Jag har hört det.
- Vad är det? - En present. Till min gode vän, Bob.
Nya, oförstörda rättigheter. Fler historier om gamla haggor.
Lyssna nu... Välj ut ett och gå till Bette.
Som en bonus lanserar jag din skitdåliga Sinatra-western.
Vem skulle annars göra det?
Iväg med dig, nu. Jag ska skriva. Jag jobbar med min självbiografi.
Vad ska den heta? Kanske "En nöjesdirektörs liv".
- Det låter bra. - Ja, eller hur?
Lycka till på måndag. Generellt sett, med "Baby Jane".
Den får säkert något, men du kan bli utan pris.
Men ta det inte personligt. Du är bara inte en sån som får erkännande.
Vi ses!
- Får jag fråga en sak, Jack? - Självklart!
- Var ärlig mot mig. - Jag är aldrig något annat.
Tror du att jag har potential att göra något stort?
Nej.
- Hämta Frank. - Han har flugit till New York.
- Va? - Vi skulle filma runt honom.
- Vad är det här? - Sinatras anteckningar. Bränn dem.
Det var mitt manus. Jag slet med det, men du använde det till restpapper.
- Har du ens läst det? - Jag behövde något att skriva på.
- Du bad mig just att bränna det. - Pauline!
Jag håller på att drunkna, men du ber mig att flytta berg.
Även om tidpunkten inte vore usel så kan jag inte uträtta mirakel.
Ingen låter en kvinna regissera. Du fantiserar.
Jobba gärna här i verkligheten, eller sluta.
Jag har varken tid eller energi att dalta med en sångare och dig!
En bit var. Äpple, pecannöt och vispgrädde.
Med två Pepsi Cola.
Bäst att utveckla diabetes.
Miss Joan förbjuder sötsaker. Hon säger att socker är farligt.
Jag njuter när jag kan. Ge mig notan.
Du behöver inte bjuda, Mamacita. Jag behöver inte tröst.
Mamma slösade bort hela livet på att ge oss stekar på brickor-
- och stryka pappas boxershorts. Det är inget fel med hushållsarbete.
Men jag menar att Joan har rätt.
Jag har det bra hos Bob och kan inte kasta bort det på en dröm.
- Jag måste leva i verkligheten. - Men den förändras.
När miss Joan har baksmälla tar jag med tvillingarna till biblioteket.
Jag läser om mitt land.
Jag läser almanackan, atlasen och folkräkningsrapporten.
Har du rivit ut dem ur biblioteksböcker?
Det här är könsfördelningen i USA.
- Hur många fler var männen 1910? - 2,7 miljoner.
- Och 1940? - 0,5 miljoner.
Och nu är vi fler. Över en miljon fler.
- Så männen håller på att utrotas? - De är i minoritet.
Männen invandrade först. I väst var det bara män.
Det förklarar siffran 1910.
Men män lever kortare tid och många dör i krig.
Det förklarar nedgången.
Folkräkningsprognos. 1970 väntas det finnas sex miljoner fler kvinnor.
Då utgör de 52 % av befolkningen. Vet du vad det innebär?
Många ensamma tjejer?
Studiorna måste göra hälften av filmerna om kvinnor, av kvinnor.
Det är ekonomiskt försvarbart.
Upp med hakan. Din stund väntar.
Mamacita...
Du tänker verkligen på helheten.
Mamacita?
Miss Joan?
Du skrämde mig, Mamacita.
Vad är det frågan om? Du skulle väcka mig halv sex.
De tillkännager Oscarsnomineringarna i dag.
Miss Joan...
Jag vill att ni sätter er ner.
Text: Ellinor Larsen www.sdimedia.com